Ikke gjør dette mot meg! Faen!
- Verftet! - Flytt deg for faen.
- Vi gjemte det på verftet! - Flytt deg, din jævel.
Det var ikke min feil!
Padín, det er ikke min feil! Tro meg!
- Hold kjeft! - Padín, jeg sverger! La meg gå!
- Padín. - Hold kjeft!
Vær så snill, la meg gå.
Hold kjeft for faen!
Padín...
Padín, nei! Ikke gjør det, faen!
Klem til.
Hardere.
Litt til.
Trekk meg mot deg.
Hardere.
Nå kan du kle på deg.
Du kan hjelpe ham.
Han er ute.
Det er Kike.
Hvor er du?
Får litt frisk luft, hva faen?
Hør her, jeg har noe her. Hvordan kan jeg si det?
- Padín! - Jeg fikk tak i krabbene til slutt, men...
...problemet nå er...
...hva jeg skal gjøre med edderkoppkrabben. Skjønner du?
Jeg forstår.
Nettopp. Så...
Om edderkroppkrabbens ben er brukket, hva tror du?
Jeg skjønner hvor du vil.
Han kommer.
Du var jævlig flink, pappa.
Santiago sier de skal sende deg hjem.
Jeg skal ikke hjem.
Jo, det skal du! De tror du er mer død enn levende.
De ble ferdige.
Vi har satt inn en sklisikker dusj
i det store rommet nede med rullestoltilgang.
- Du kommer til å leve som en konge. - Slipper jeg ut, skal jeg på sykehjemmet.
Hva sier du, pappa? Hvorfor sykehjemmet?
Fordi jeg har lyst.
Nei, Padín, nei!
Nei, nei!
Deilig?
Veldig deilig.
Er det noe du...
Jeg skal si fra.
Du har gode hender, sir.
Jeg vet det, pasientene mine sier det hver dag.
Nettopp.
Du fortsetter med dette etter graviditeten, sant?
Men hjemme med mindre publikum.
- Unnskyld. - Vær så snill.
Alltid varsom, ingen brå bevegelser.
Med passe trykk, som om vi smører smør.
Men smør rett ut fra kjøleskapet.
Alltid trykk uten frykt.
Gi...
Vær så snill...
Kom igjen, bruk litt kraft. Sånn ja.
Hva?
Ser ut som det er sant.
Hva?
At gravide kvinner er nydelige.
Ha det, jeg henter deg senere.
- Nei, jeg ordner det. - Greit.
- God morgen. - God morgen.
Hei, Mario, hva synes du om Orlando?
Orlando? Som tomatmerket?
Mariano her om dagen, Orlando i dag... Vi finner et bedre navn.
Jeg tenker og tenker, men liker ingen av dem.
- Du kommer på noe. Slapp av. - Én til.
Én til, Marcial, bare én.
- Vil du drepe meg? Hore! - Marcial!
Kom hit, Marcial. Hei, hei! Kom hit. Hva er galt?
Den hora vil drepe meg!
- Ikke snakk sånn. - Vær så snill!
Hva om du lar Raquel gi deg lunsj,
så tar jeg deg ut for å røyke senere? Avtale?
Avtale.
- Der ja. - Sånn ja.
Fint, ikke sant?
Med hans hukommelse har han glemt det når han er ferdig.
Hukommelsen er dårlig, men jeg hører helt fint!
Faen!
Greit. Takk.
- Mario, vi har en innleggelse. - God morgen.
- Hallo. - Hallo.
Mannen er sikker, men familien er ikke så gira.
- Hvorfor? Penger? - Det er ikke problemet.
- Mercedes, vær så snill. - De... Ja?
De vil heller ha ham hjemme. Det er litt sensitivt.
Sensitivt?
Det er Antonio Padín.
- Narkotikabaronen? - Ja.
Var ikke han i fengsel?
Jo. Han har en degenerativ sykdom.
Han kan dra hjem, men vil heller dra hit. For behandling, regner jeg med.
- Denne også. - Greit.
Men han kan kjøpe den behandlingen han vil. Han har penger.
Han vil nok ikke at det skal tas fra ham. Han ville ikke vært den første
til å velge dette før barna tvinger ham til å signere ting.
Blir det ikke et problem med de andre beboerne?
Jeg tror ikke det.
Du vet vel best. Når blir han innlagt?
Ikke faen om du har fiksa det.
Kike ser det, jeg ser det, colombianerne ser det.
Kanskje du tar feil.
- Ingen kinesere. - De er her om du liker det eller ei.
Vil de ikke jobbe med oss, velger de andre.
Kike har rett, tidene forandrer seg. Nå er det de som har penger.
Om vi ikke tar denne sjansen er vi dumskaller.
De kjenner ikke området og har ingen kontakter.
Vi gir colombianerne pengene og det er det!
Og om kineserne roter det til? Hvem er ansvarlige da?
- Du står til ansvar for colombianerne. - Ikke faen! Vi trenger et svar fra deg.
- Kike. - Er du med eller ikke? Hva?
- Ikke et øre. - Ikke et øre, hæ?
Jævla gamle gubbe!
Kike, ro deg ned.
- Jeg blir så irritert! - Ro deg ned!
Hva ser du på? Faen, altså.
Du ble fengslet fordi du kjøpte et hus som et palass.
Derfor ble du tatt. Så ikke gi meg en preken nå.
Hallo. Hvordan har du det?
Jeg ville introdusere deg for Mario, avdelingssykepleieren vår.
Hyggelig å møte deg. Hvem skal bo her?
Han i dårlig humør.
Med deres tillatelse vil jeg vise ham rundt på hotellet.
Bra. Ha det, pappa.
Bare vent, Mario er flink med dem.
I mellomtiden kan vi snakke om driften her.
Perfekt.
Da bytter vi øvelse.
Vi vrir, roterer underarmen og... tommelen inn...
...tommelen ut.
Ut....
Som når vi stjeler noe fra en lomme. Sånn, stjeling.
Det ser ut til å gå bedre, Antonio.
Jeg tuller. Ikke bli sint. Med den andre hånda nå.
Igjen.
Tommel inn, tommel ut.
Inn.
Ut.
Veldig bra! Ser du det?
Hånden din er mye mer fleksibel. Og vi har bare holdt på i to minutter?
Jeg sier ikke at du kan spille baseball, men det kan bli bedre.
Vi ventet på kontoret.
Dette er rehabiliteringsrommet vårt, med alt mulig slags utstyr.
- Mercedes, har du et øyeblikk? - Jada.
Bli med dem et øyeblikk.
Jeg er straks tilbake.
Her er de varme bassengene til psykomotorikk, om du vil...
Vel...
Pappa, denne gangen går vi videre med eller uten deg, hører du?
Men dørene hjemme er alltid åpne.
- Ikke la meg finne det ut. - Hva?
Ett stygt ord eller mangel på respekt for faren min,
og jeg kommer hit og lager et helvete.
Forstått? Ja?
- Jeg møtte Rosa i dag. - Hvordan har hun det?
Jævlig. Du vet at de sparket henne fra forsikringsselskapet?
- Hvorfor? - Hva tror du?
På grunn av streiken?
Det er ulovlig.
Hun hadde ikke fast stilling. De bare gir henne ikke mer.
- Hun bør rapportere dem. - Det var det jeg sa.
Ansetter de en erstatning, kan hun vinne.
Ja, men hun er for snill.
...naboene til mannen, kjent som lederen av Padínklanen.
Vi fikk disse svarene om løslatelsen av helsemessige årsaker
- av den historiske narkotikabaronen. - Ikke søren, mange døde på grunn av ham.
Han burde sitte i fengsel resten av livet.
Det er ikke bra fordi noen sitter hele straffen for små lovbrudd...
Føttene mine er som en elefants.
- Hva ser du etter? - Ingenting, været i morgen.
God morgen, Antonio.
Det er frokost. Jeg hjelper deg med å vaske deg.
Ikke nå, gå vekk.
Kom igjen, Antonio.
- Kom deg til helvete ut! - Kom igjen.
- Greit. - Unnskyld meg. Er det en syvsover her?
Det går bra.
Vi tar det sakte.
Alle er forskjellige.
Og du ser alt her, Antonio.
Det er mange som kommer gjennom her, veldig skrudde folk.
Sånne som deg og mye verre.
Jeg har kjent noen som ble i senga til slutten...
Men det er ikke lett å sette beina på gulvet
når du vet det blir verre for hver dag.
Derfor foretrekker noen å bo her, blant fremmede,
sammen med folk som ikke bryr seg, som ikke kjente deg da alt var greit,
da du var kongen på haugen.
Bedre med litt likegyldighet enn medlidenhet eller sorg, ikke sant?
Men det betyr ikke...
...at du ikke fortsatt kan ha glede av ting.
Som å gå tur i hagen på en slik solfylt dag, sant?
Skal vi prøve?
Du kan ikke si at vi ikke har en vakker hage.
Hæ?
Hvor er du fra, Antonio?
Og du?
Jeg? Fra Cambados.
Da dropper du pisspreiket, du vet hvem jeg er.
Faen! Er du ikke ordføreren?
Vi får se på dagens meny.
En nydelig squashpuré.
Det vil gi deg energi etter gåturen.
Skal jeg vise deg et triks?
Vi lener albuene på bordet...
...og bryter helt rolig...
...reglene for gode manerer.
Og så...
...litt og litt... inn.
Ser du?
Da bommer du ikke.
Er det godt?
Den er kald.
Litt kald, ja.
Der ja.
Takk.
Vi er her for å hjelpe.
Julia. Hei, kjære.
Det er kaos her.
Det vanlige, en gammel mann har blitt dårligere.
Jeg blir sen. Kan du hente meg så drar vi rett dit?
Greit, stort kyss.
- Hei. - Faen, du skremte meg, mann!
Beklager. Har du noe?
Bare til meg selv.
Nei, denne er til deg.
Jeg har min i baren.
Jeg kjenner deg, mann.
Ja, kompis. Jeg husker ansiktet ditt.
Men du var død!
Du var død!
Jeg injiserer medisinene i blodåren for å ikke belaste halsen din, OK?
Til du blir bedre.
God natt, ordfører.
Endelig!
Unnskyld, kjære.
Jeg ble forhindret, jeg kunne ikke gå før.
- Tok du med klær til meg? - Ja, de ligger baki.
Skjelver du?
Ja, det er ingenting.
- Start opp bilen, foreldrene dine venter. - Vil du ikke si det?
Det er ingenting, kjære, jeg rister det av meg.
- Greit. - Det er jobben.
Han gamle mannen du tok deg av?
- Hva vet du om ham? - Ingenting, du nevnte ham.
Er han veldig dårlig?
Ja.
Ja, det er bare at...
...vi tror vi kan kontrollere alt og...
...til slutt er vi ingenting.
Masse væske som lekker ut overalt, bare dritt.
Kom hit.
Kjenner du det?
Ja.
- Kjente du at den bevegde seg? - Ja.
Føler du deg bedre?
Mye bedre.
Faen, unnskyld. Vær så god.
Ja.
Nei. Ja, perfekt.
Jævlig bra, mann.
Jada, jada. Det kan vi, jada.
Ikke noe problem.
Ikke rør dem!
Unnskyld.
Ja.
Tusen takk.
Ha det. Takk. Ha det.
Toño.
Hei, Toño. Det er i boks. Men det må skje nå.
Kjør på. Opp, opp, opp! Kom igjen!
Kike.
Kom igjen, kom igjen!
Opp, opp, opp, opp!
Ikke juks, Amparito. Jeg ser deg, Amparo.
Opp, opp, opp!
Opp med armene!
Opp, opp, opp!
Mål!
Mål, mål, mål!
Behandler de deg godt her, eller må vi ta oss av dem?
- Hva vil dere? - Hva vil vi, sier han.
Hva ellers, pappa?
- Se hvordan du har det. - Jeg dør.
Noe annet?
Ja.
Om du har ombestemt deg, har du fortsatt tid.
Ja.
Ja. Og så?
Er du med eller ikke?
Colombianerne finansierer oss. Ingen betaling før kineserne betaler oss.
Rojas gir oss varene på forskudd.
- Han stoler på oss. - Han stoler på meg.
Rojas stoler på deg og oss, han har kjent oss hele sitt liv.
Hvem tror du han snakket med da du satt inne?
Hvem?
Rojas tror jeg er med på dette.
Ikke sant?
Han ville aldri betrodd varene til dere.
Se han ler.
Vi var bekymra for deg, og så ler du oss opp i trynet. Er det alt?
Dra til helvete, din gamle drittsekk.
- Kike, Kike... - Hva?
Lukk døren!
Du er i det minste livligere. Det er bra.
Pappa, jeg vet at du ikke har særlig tro på meg,
men denne gangen har jeg en god hånd.
Og jeg har hatt en jævlig god lærer.
Du lærte ikke en dritt.
Dette er hodet.
Her er profilen, pannen, nesen, munnen...
Han har et stort hode.
Vel, han eller hun.
Vil dere vite kjønnet?
- Ja, ikke sant? - Ja.
Det er en gutt.
Flott. Er du sikker?
Absolutt.
Gå opp til skjermen, da ser du bedre.
Få se.
Se, her er magen, navlestrengen, galleblæren
og her, mellom beina hans,
pungen og penisen.
Vil dere høre hjertet?
Mario!
Hei...
- Hva er galt? Du forsvant litt. - Ingenting.
- Du er litt slått ut, Mario. - Ja.
Er det det? Du innså nettopp at dette på alvor, eller?
Ja.
Legg deg her om du virkelig er slått ut.
Ikke le.
Hørte du ikke? Alt er fint.
Jeg hørte det. Alt er flott.
Tre...
...fire...
...fem, seks, sju, åtte, ni og ti.
Faen heller...
- Hallo. - Hei! Hvordan går det?
Jævlig bra.
- Særlig. Har du risen? - Jada, ikke noe problem.
Kom hit raskt, vannet koker.
OK. Jeg ringer når jeg er der.
Hendene på hodet, på bilen.
Rolig. Føttene samlet.
For en stank. Forbanna svin.
- Har du noe? En kniv? - Jeg har ingenting, mann.
Fru Kong.
Mistenkte i bevegelse, bekreftet. Sett i gang.
Dere har autorisasjon.
Kom igjen!
Hei, Sergio!
- Stopp! - Politi!
Hendene på hodet!
Hei, hei, hei.
Toño, Toño!
OK! Greit.
Toño!
Kom igjen, mann, skynd deg!
Hva er galt?
Helvete!
Tispe!
Helvete!
Stopp!
Så, Marcial for nå...
Vi fortsetter med sensorisk stimuli, et par økter i uka.
Det ser ut til å roe ham ned.
Han blir mindre aggressiv.
Greit, Antonio Padín. Hvordan går det med ham?
Han ser ut til å ha tilpasset seg godt.
Han virker komfortabel, han har rutiner... Jeg vet ikke hvor lenge han blir her.
Er han så dårlig?
Han er mindre forståelig, vanskeligheter med å bevege seg, svelge...
Så raskt?
Kognitivt sett går det bra, men det er vanskeligere for ham å snakke.
Lammelsen påvirker stemmebåndene hans
og vi lærer ham å bruke en bildebok for å uttrykke seg.
Jeg snakket med legen han hadde på sykehuset i går og...
Jeg gikk gjennom saken.
Han var ikke overrasket.
Han sa at vi ikke skulle la den gamle mannen lide.
Jeg ser at Antonio holder på å bli avhengig av Mario.
Du må være utslitt.
- Nå må Julia være... sju måneder på vei? - Seks og en halv.
Det høres ut som det har skjedd samtidig.
Ikke si det, Andrés, det er som om de to henger sammen.
Kom igjen.
Der ja.
Sånn ja...
Antonio!
Antonio...
Går det bra med deg? Hva skjedde?
Det går bra. Vi er her.
Vi er her. Slapp av.
Denne gangen fikk han virkelig kjørt seg.
Men de har ikke noe som kan brukes i retten.
- Alt er indisier. - Jævlig bra.
Noe på den kinesiske dama?
Nei, ingenting.
Men jeg fikk nyheter om colombianeren.
Han er utenfor fare og skal overføres til fengsel.
Helvete!
Alt vi trenger å gjøre er å betale kausjonen hans.
Men jeg advarer deg, den blir heftig.
Vi betaler med en gang den er bestemt.
Kike er fri.
Jeg vet ikke om vi kan betale den, Santiago.
Jeg vet ikke. Vi satte mye på spill.
Jeg har kjent faren din lenge. Han har alltid penger.
Han er ikke med på dette.
Hva?
Han var ikke med.
Faens kinesere.
De tok alt.
Alt, hører du? Varene, pengene, alt.
Nå vil Rojas ha sin del.
Men vi må få ut Kike, hører du?
Om colombianeren havner i samme fengsel er han i trøbbel.
Vi må betale kausjonen, og det raskt.
Vi er enige om det.
Han er sønnen din, for faen. Si noe, for helvete.
Faen ta deg.
- Hva hører du på? - Ingenting.
- La oss... - Nei. Det er mine ting.
- Hva hører du på? - Ingenting.
- Hva? - La meg være. Nei.
- Hva hører du på? - Nei. Jeg sa nei.
- Hei. - Jeg fikk tak i deg.
Ikke tull med Julio. Vær så snill.
Hva? Liker du det?
Faen.
Hei. Hvordan går det?
Du må få meg ut herfra.
- Hva skjedde? - Få meg ut herfra.
Det er masse colombianere her, og direktøren spiser av hendene deres.
- Slapp av, jeg skal snakke med jævelen. - Snakke, Toño?
Glem snakking! Jævelen vil ha penger, skjønner du ikke det?
Jeg er ferdig, mann.
Og Sánchez kommer hit i morgen.
Sánchez? Er du sikker?
Skjønner du ikke? Vi er ferdige!
Om vi ikke betaler Rojas, skjærer de av meg ballene.
Dine også.
Ikke tro du er tryggere enn jeg er her inne.
Forstår du?
- Greit. - Hva?
La meg snakke med ham igjen.
Greit?
- Jeg skal snakke... - Igjen?
Du har snakket med ham og han sa nei?
Den gamle mannen vil gi oss en lærepenge, hører du?
Men det kan fikses.
Det kan det.
Jeg pissa i buksa i går.
Hva?
Jeg pissa i buksa.
Jeg trodde de kom etter meg.
- Hei... - Til cellen min.
Og jeg brøt sammen, mann.
Jeg brøt sammen.
Hei... Kike.
Du kan ikke røre ham, sir.
Hva sa du?
Fysisk kontakt er forbudt. Ga du ham noe?
- Kødder du? - Vis meg hendene dine, takk.
Han ga meg ikke noe!
Jeg ville gi ham noe.
- Sett deg. - Jeg ville gi ham kjærlighet,
- men det vil du ikke at jeg skal. - Toño...
- Vær så snill. - Det går bra.
Du får ikke kjærlighet hjemme, så du vil knulle oss.
- Greit. - Nok.
Du liker å behandle innsatte som dyr?
Så se på det fra utsiden, noen kan hjelpe deg.
Jeg skal få det ut, hører du? Jeg skal snakke med ham og få deg ut.
- OK. - Hold ut.
Det er nok.
God morgen. Kan jeg hjelpe deg?
Unnskyld meg. Sir. Sir!
Skal jeg handle?
Skal jeg handle eller hente deg?
Men du må vente fem...
OK, stort kyss. Ha det.
Jeg frøs som bare faen.
- Jeg vet ikke hva dette handler om, men... - Se rett fram, sykepleier.
Trenger ikke å gå inn i detaljene, men faren min må dra hjem.
Og siden han hører på deg, skal du overtale ham.
Forstår du hva jeg sier?
Du er en jævlig god sykepleier.
Jeg så at de gamle elsker deg.
Kanskje de hoster opp noe i testamentene sine.
Jeg tar ikke feil, gjør jeg?
Jeg bryr meg ikke om at de skriver deg inn i testamentene sine mens de suger deg.
Men du får ikke en dritt fra Padínene, skjønner du?
Jeg sverger, jeg...
Hør her, smarten!
Du skal overtale gamlingen til å dra hjem.
Forstått?
Forstått, sykepleier?
Eller må jeg forklare det for kona di?
Hun er gravid, ikke sant?
Er hun gravid eller ikke?
For nå.
Svar meg, for faen. Jeg stiller deg et spørsmål!
Har de fortalt deg om det er gutt eller jente?
Så lenge det er friskt. Det er det som betyr noe.
Xepas, få denne drittsekken ut av bilen.
Toño, jeg kjenner ham.
Ham? Fra hvor?
Han kom for hest. For mange år siden, men det er ham.
- Han ser ikke ut som en junkie. - Han var narkis.
Hallo.
Jeg håper du har en god unnskyldning for at du ikke kom.
Det minste du kan gjøre, om du ikke kan hente meg, er å ringe,
ikke legge igjen en melding.
Er du komfortabel?
Flott, for jeg skal fortelle deg litt om livet mitt, Antonio.
Se her...
Dette er broren min.
Har jeg fortalt deg om ham?
Han het Sergio.
Han døde av en overdose for 25 år siden.
Er det et medfølende blikk?
Synes du synd på ham?
Synes du synd på junkier?
Jeg trodde doplangere var vaksinerte for det.
Han var 26 da han tok den dritten du selger for siste gang.
Det er virkelig lenge siden, Antonio.
Men jeg sverger...
...siden den dagen er det noe inni meg som ikke fungerer lenger.
Bare... Bare i det siste,
med sønnen min på vei,
begynte jeg å tenke at kanskje... kanskje...
Kanskje denne gangen....
...kunne jeg legge all den dritten bak meg...
...og gjøre som Julia sier,
bla om til neste side...
...og gå videre.
Jeg gjorde det...
...til den dagen du viste deg her...
...og bang!
Som en slegge.
De sier at i begynnelsen føles det fantastisk.
Du vet det bedre enn meg.
Man må være forsiktig med mengdene, det er sant.
Men ikke bekymre deg, jeg har det under kontroll.
Vet du hvem som satte den siste sprøyten i broren min, da han knapt kunne stå?
Kan du gjette?
Broren min var takknemlig overfor deg. Overfor deg og familien din.
"Ikke kødd med skipperen."
Han sa det til alle når navnet ditt ble nevnt.
Det var en jævlig god avtale...
...dosen han trengte...
...til gjengjeld solgte han dritten din til andre stakkarer.
Alt var jævlig bra til han ble en... klut.
Og fikk AIDS.
Da var han ikke engang god nok til å gjøre ærender.
Se på den lyse siden, Antonio.
Takket være meg, vil du dø raskere...
...og lide mindre av sykdommen din.
Jeg har ikke fortalt deg det, men...
...du har lenge vært uten medisinene dine.
Og vanskelighetene med å svelge og magesmertene?
Blekemiddel.
Det som gjør at maten din smaker vondt er blekemiddel, Antonio.
Slapp av nå...
...og prøv å nyte det.
Jeg ga deg litt ekstra for å feire jubileet.
God natt, ordfører.
Vi må diskutere når vi skal plassere det, OK?
Hallo, Mario. Vi snakkes senere, OK?
Ringte Andrés for å si at han ikke kommer?
Nei, han sa ikke noe.
Vi skulle møtes for å gå over noen rapporter.
- Ringte du ham hjemme? - Ja, men han svarte ikke.
Ta ham til kontoret mitt om du ser ham.
Hva handlet det om?
Hold kjeft... og hør etter.
Er ikke du lege?
Da jeg var liten fortalte mora mi meg at du var der for å hjelpe.
Og jeg har kommet for det, at du skal hjelpe.
Hva vil du?
Jeg vil ha faren min hjem.
Skriv et dokument som sier at han er sprø.
Det vitenskapelige begrepet er opp til deg. Du har utdannelse.
Ut av huset mitt!
Sett deg ned!
Hei, Xepas.
Rolig, rolig.
Iblant uttrykker jeg meg ikke klart nok, så jeg liker å gi en sjanse til.
Men på tredje sjanse har vennen min noen måter å få deg til å ta til fornuft på.
Hva?
Jeg ringer politiet!
Hvor tror du at du skal?
Faen i helvete, Xepas.
Faen i helvete!
Jeg orker ikke mer. Slå av musikken, mann!
Hei!
Slå av den jævla...
Hva er det, Kike?
Rojas hilser.
- Klapp igjen. - Greit.
Klapp igjen, din drittsekk.
- Hold kjeft, du skal få spise dritt. - Nei.
Kom igjen.
- Kom igjen. - Drittspiser!
Nei, nei, nei!
Spis dritt, jævla drittsekk.
- Kom deg opp. - Hva er galt, Kikino?
- Sánchez. Vi skal betale deg, jeg sverger! - Hold kjeft, drittsekk.
Av respekt for faren din
gir Rojas dere en uke på å skaffe tilbake de pengene, Kikín.
Vi skal betale! Forstår du ikke? Vi skal betale, jeg sverger!
Lærte de deg ikke å vaske munnen når du kom med sånn dritt?
Lærte de deg ikke det?
Betal, jævla drittsekk!
- Rasshøl! - Skal betale!
Nå snakker du til meg?
Hva vil du?
La meg se.
Jeg forstår ikke. Hva vil du ha?
Et teppe?
Vel...
Greit...
Ville du ikke ha et teppe?
Hva ville du ha?
Det kommer til å ta en time.
Her?
OK, så...
Lampe?
Skap?
- Skap... - Hallo.
- Mario er her. - Hva skjedde?
Jeg trodde han ville ha et teppe, men han sier "skap"...
Jeg bytter ham mot Marcial.
Fra dårlig til verre. Fortell meg hva han ville.
Greit, jeg lar dere være.
Ha det, Antonio.
Hva vil du?
Hva? Hva vil du?
Få meg til å gi deg for mye beroligende?
Hallo.
Julia.
- Hallo. - Så fin du var.
Ja, fin som en ku.
Han kommer til å bli stor. Ser du etter Mario?
Vi skal på ultralyd. Har du sett ham?
- Han var hos Antonio. Skal jeg si fra? - Trengs ikke, jeg går.
- Hei, hvordan går det? - Hei.
- Bra. - Hallo.
Vet du hvor Mario er?
Kanskje han er ute i hagen.
Antonio og Mario er alltid sammen, som kjærester.
- Han nevnte ham. Er det så ille? - Han ser ikke bra ut.
Men han er som besatt av mannen din.
Det er greit for meg. Jo mindre jeg må ha med disse folkene å gjøre, jo bedre.
Han skaper ikke så mange problemer.
Sønnene er verst.
Og nå er jo den yngste er i fengsel.
- Er han i fengsel? - Ja, den yngste i Padín-familien.
Så du ikke at de tok ham? Det var på nyhetene.
Er det Antonio Padín?
Julia! Er du dårlig?
Mario! Skynd deg, det er Julia!
Kike, hva har de gjort med deg?
Kike!
Hvem gjorde dette mot deg?
Hvem gjorde dette mot deg? Sánchez?
Faen ta den jævla colombianeren! Jeg skal kutte av ham ballene!
Jeg skal drepe ham, hører du? Jeg skal drepe ham!
Toño, skaff pengene. Vær så snill.
Slapp av.
Slapp av, kjære, vi er her. Vi er her.
Operasjonssalen er straks klar.
Du må vente her.
Sykepleieren er her snart for å hjelpe deg å komme på plass.
Mario, hva gjør du?
- Hva gjør du? - Jeg gjør ikke noe.
Det er ingenting...
Ikke lyv for meg.
God ettermiddag.
Hallo, hvordan går det?
Julia Otero Cebrían, sant?
Julia. Hei, vi heter det samme. Hvordan går det med deg?
Har du smerter?
- Ja, her. - Her?
Jeg skal hjelpe deg, ikke bekymre deg.
Jeg skal ta dine vitale parameter,
- blodtrykk, temperatur... - Ja.
- Mario? - Ja, det er meg.
Hei. Unnskyld for at jeg forstyrrer nå, men jeg må sjekke noe.
Jeg er Ana González og jeg vikarierer for dr. Lozano på sykehjemmet.
Har han ikke kommet?
- Nei. - Er det ditt første barn?
- Ja. - Jeg sjekket journalen
til en pasient, Antonio Padín,
og jeg forstår ikke noen av detaljene.
- Det står en blodtrykksmedisin der. - Ja, Enalpril.
Dosen er veldig høy, men blodtrykket hans er i været.
Det er en feil, det er sant.
Andrés, dr. Lozano,
tok ham av det midlertidig fordi jeg tror det forstyrret...
...med den spesifikke medisinen fra sykehuset.
Det må være derfor blodtrykket ligger over normalen.
Nettopp.
Ja, det var min feil.
Siden vi venter på dr. Lozanos indikasjoner...
I alle tilfeller burde jeg ha skrevet at han er tatt av medisinen.
- Det var min feil. - Jeg ordner det.
- Jeg skal ikke plage deg mer. Takk. - OK.
Hallo, Antonio. Jeg heter Ana, jeg er lege og er vikar for Andrés.
Hvordan går det?
Veldig... bra.
Han ser ut til å like deg.
Nei, Antonio. Nei, nei... Jeg forstår deg ikke.
Mario sier han kommuniserer med denne.
Ja?
Vi skal sette den inn. OK? Forsiktig.
Hvordan er det, for trangt?
Nei? Det gjør ikke vondt?
OK, dette er bedre.
Hvordan går det, Julia?
Bra.
Sovnet jeg?
Ja, du var så utslitt at vi måtte gi deg noe.
Du kan brette den over, OK?
Plager den deg?
Hvor er mannen min?
Han dro. Det var noe som hastet på jobb.
Og siden du var så avslappet...
M.
A.
R.
I.
Vi skal snakke...
Han svarte meg ikke i går kveld.
- Og det var siste gang? - Mario. Unnskyld meg.
Jeg snakket med politiet.
- Skjønner. - De kom på grunn av Andrés.
Det er merkelig.
- Jeg vet ikke hva som kunne skjedd. - Og konen din?
Riene hennes stoppet,
og om de ikke kommer tilbake setter de i gang fødselen.
Er det legen?
Jeg skal introdusere deg. Ana.
- Ja? - Kom hit litt, er du snill.
Ja. Hva er det?
- Jeg er Mario, vi snakket i telefonen. - Ja. Men du trengte ikke å komme.
Jeg ville forsikre meg om at Antonio var OK.
Antonio og Mario har et spesielt forhold.
De har allerede blitt gode venner.
- Virkelig? - Ja.
- Mercedes. - Unnskyld meg.
Så bra, takk.
Han hadde store smerter...
- Kan vi snakke? - Selvfølgelig.
Men han ville snakke.
- Snakke? - Ana, kan du bli med?
Ja, selvfølgelig.
- Jeg håper fødselen går bra. - Hyggelig å møte deg.
Dra til sykehuset.
- Mario! - Hei.
Hvem var han mannen?
Hva? I dressen, hva gjorde han her?
Var det om sønnen din?
Vil du møte den råtne sønnen din?
Du vil rævkjøre meg.
Vil du rævkjøre meg?
Vi får se hvem som rævkjører hvem.
Denne får deg over på den andre siden. Du bestemmer.
Hva sier du?
Tror du at du bare sovner inn?
Nei, Antonio. En overdose er et smertehelvete.
Mario,
du må komme tilbake. Nå. Hører du meg?
Mario, jeg ber deg. Vær så snill.
Mario...
Sov godt, ordfører.
Han er utslitt.
Han anstrengte seg for å kommunisere. Om du var der, ville det vært lettere.
Ja, nye folk stresser ham.
Og hvem var han mannen?
- Hvem? - Han som var hos Antonio.
En notar.
- En notar? - Han snakker med Mercedes nå.
Han trenger en rapport om pasientens mentale tilstand.
Han spurte meg, men jeg har sett til ham én gang. Da måtte jeg ha...
- Det var ikke min plass. - Nei, det er sikkert.
Dr. Lozano skrev en rapport en dag da Antonios sønn kom hit, kjempesint.
- Det høres kjent ut. - Så alt er OK.
Men...
Jeg er bekymret for den gamle mannen. Han burde overføres til sykehuset.
Er du her? Har mini-Mario blitt født?
Nei, han terger oss.
- Han vil bli der inne. - Hyggelig å møte deg, Mario.
Ana, Antonios prøver er klar for labben.
De kommer i morgen tidlig.
OK. Takk, Sofia.
Mercedes har rett, du er avhengig av dette.
Litt. Jeg må løpe.
Gi Julia et kyss. Trenger du noe...
Ja, jeg skal si det til henne.
Vi hadde et møte dagen etterpå,
og han dukket ikke opp, som var dagen som...
Det er noe jeg ikke har fortalt deg.
Jeg drepte ham.
Jeg drepte broren min.
Han veide under 30 kilo og hadde nesten ingen stemme.
Han tryglet meg konstant...
...om å gjøre ende på det én gang for alle.
Så gjorde jeg det.
Skuddet tok oss vekk.
Begge to.
Jeg trodde alltid at da tiden kom, så ville jeg være glad.
Men det stemmer ikke.
Jeg vil at dette skal være over.
God natt, ordfører.
Hva har du gjort?
Du kommer til å drepe ham!
Rojas... Rojas, stopp. Hør på meg.
Hør på meg, Rojas.
Jeg nærmer meg, jeg sverger. Jeg har det nesten.
Slutt å kødde med meg! Hva i helvete kan jeg gjøre på to dager?
Jeg har allerede...
Jeg er lei av de helvetes truslene dine, hører du?
Faen ta deg, din drittsekk. Ja, du hørte meg. Faen ta deg.
Så drep oss og bli ferdige med dette da!
Faen ta deg, jævla drittsekk!
Gud!
Faens rasshøl.
Hvor ble du av, ditt rasshøl?
- Pokker! - Har deg!
Han svarer ikke.
Vil du leke? Da leker vi.
Faen!
Stopp bilen, drittsekk!
Toño.
Veldig bra. Bare fortsett.
Litt til, litt til.
Fortsett, fortsett...
Kom igjen, press hardt. Fortsett, fortsett...
Fortsett...
Litt til. Nå kan du hvile.
Hvil litt. Hvil.
Kom igjen, pust.
Pust.
Fortsett...
Fortsett... Litt til, litt til.
Fortsett, fortsett...
Du er kjempeflink.
Kom igjen, veldig bra. Fortsett. Fortsett, fortsett...
Litt til. Fortsett...
Fortsett...
En gang til...
Pust dypt inn.
Kom igjen, vi har ham. Fortsett...
Nå er han her!
Hva heter han?
Sergio.
Faen! Ikke rør meg, for faen!
Ikke rør meg, for faen!
Ikke rør meg, din jævel.
Hva i helvete ser dere på? Hva?
Ikke rør meg. Jeg går.
Jeg går, jeg går!
Jeg går!
Mario.
Ja.
Vi møttes på sykehjemmet, men vi kunne ikke snakke.
Notaren.
Alfredo Matas.
Beklager at jeg tar dette nå,
men jeg tenkte det var et godt tidspunkt for første møte.
Første møte?
Med meg?
God morgen, Enrique.
Hva skjer?
Hva gjør han her?
Han må være til stede.
Vil du rævkjøre meg?
Herr Padín slet med å uttrykke seg, men det var klart hva han ville si.
Så jeg kan bekrefte at dette dokumentet er gyldig.
På grunn av herr Padíns omstendigheter foreslo han å ta opptak av møtet.
Her er en minnepinne med opptaket.
I denne mappen ligger en attest for rettslig handleevne
signert av dr. Andrés Lozano Botana
som erklærer at herr Padíns helse ikke påvirket hans mentale evner.
På grunn av alt dette, er dette gyldig.
TESTAMENT HERR ANTONIO PADÍN SALGADO
Vi leser opp testamentet, satt opp av meg, notaren,
i samsvar med det skriftlige testamentet av herr Padín, som kan ses i videoen.
"Opprettet på Argentos-residensen i denne byen, klokken 20.20,
den 23. juni, 2018.
Foran meg er Antonio Padín Salgado, nasjonalt ID-nummer 35418971P."
Jeg vil nå kun lese de materielle klausulene i testamentet.
"Først,
Antonio Padín Salgado uttrykker ønske om at følgende klausuler skal oppfylles.
Han erklærer som sin hovedarving den første etterkommeren
av herr Mario Villas Piñeiro, sykepleier på Argentos-sykehjemmet.
Til sønnene Antonio og Enrique Padín Hermida etterlater han
kun det han etter loven plikter å gi."
Jeg vet ikke om dere har noen spørsmål.
Jeg sverger, jeg visste ingenting.
Kan jeg takke nei?
- Din jævel! - Om du var arvingen, ja.
Men nå kan bare din sønn takke nei.
Du har mye å forklare din sønn.
Xepas.
Du ba om det, mann. Helt alene.
Jævla drittsekk!
Helvetes jævla drittsekk!
Ingen tabber.
Bra. Ha det.
Sug kuken min, mann.
Nei, nei, nei!
Hei!
Tekst: Elisabeth Nonstad